STOLTHET OG FORDOM
De er den siste jeg kunne gifte meg med. Deres frieri frister meg ikke.
Deres arroganse og manglende evne til medfølelse...
Jeg vet hvor ille De behandlet Mr. Wickham.
På det punktet kan jeg forsvare meg.
Deres slekt er av lavere rang enn min.
Skulle jeg glede meg over å få omgås mennesker av lavere rang?
De tar feil. Deres måte å fri på gjorde det lettere å avvise Dem-
-enn om De hadde vært en gentleman.
- Hvem er det? - Darcy! Vi begynte å fortvile.
Hvor har han vært? Be ham komme hit og forklare seg.
Nei. De må unnskylde meg...
- Føler De Dem ikke bra? - Jo, men jeg må utrette en ting.
Vær så snill og framfør mine unnskyldninger til lady Catherine.
Til miss Elizabeth Bennet.
La Dem ikke uroes av frykt for-
- at jeg skal gjenta det tilbud som De fant så motbydelig.
Men jeg må få forsvare meg.
Særlig mot anklagene som har med Mr. Wickham å gjøre.
For å avkrefte dem forteller jeg nå om hans forhold til familien min.
Mr. Wickham er sønn av en respektabel mann som forvaltet våre gods.
Min far likte ham og hadde dyp respekt for ham.
Som barn lekte vi sammen.
Min far sto for hans utdannelse ved Cambridge...
...og håpet at han skulle gå i kirkens tjeneste.
Men da hadde han skaffet seg fordervelige vaner.
Min far døde for fem år siden.
Far ville at Mr. Wickham skulle få overta et ledig pastorat.
Men han ville ikke bli prest.
I stedet for pastoratet begjærte han, og fikk, 3000 pund.
Han skulle studere juss.
Jeg snarere ønsket enn trodde at han var oppriktig.
Jeg er ytterst takknemlig.
Alle bånd mellom oss virket oppløst.
Georgiana...
Da han nå ble fri fra all tvang, førte han et liv i latskap.
Hvordan han klarte seg, vet jeg ikke.
I sommer møttes vi igjen, under ubehagelige omstendigheter.
Jeg vil helst glemme det.
Søsteren min, Georgiana, som er ti år yngre enn meg-
- ble satt under formynderskap av oberst Fitzwilliam og meg.
For et år siden lot vi henne flytte til Ramsgate, og en Mrs. Younge-
-hvis karakter vi tok feil av.
Dit kom også Mr. Wickham, utvilsomt med vilje.
Hun trodde at hun var forelsket og gikk med på å rømme.
Hun var da bare 15 år...
Jeg kom dit uten forvarsel, en dag før deres planlagte rømning.
Hun ser opp til meg som til en far. Hun ville ikke lure meg.
Hun avslørte øyeblikkelig planen.
De kan forestille Dem hva jeg følte, og hva jeg gjorde.
Mr. Wickham reiste øyeblikkelig derfra.
Han oppga sitt formål, som hadde vært min søsters formue...
...men også å hevne seg på meg.
Hans hevn ville i sannhet ha vært forferdelig.
Dette er en sannferdig redegjørelse for hva som har skjedd.
Du ser blek ut. Spis litt frokost.
- Det gjør deg sikkert godt. - Nei, jeg har det bra.
Jeg tror jeg trenger frisk luft. Skogen er vakker på denne tiden.
Miss Bennet!
Mr. Darcy...
Jeg håpet å treffe Dem her.
Vil De gjøre meg dem ære å lese dette brevet?
Dette er en sannferdig redegjørelse.
Det kan oberst Fitzwilliam bekrefte. Han vet om samtlige detaljer.
Jeg håper De nå innser at jeg ikke har vært grusom mot ham.
Det var best å unngå Mr. Darcy, for ikke å ødelegge stemningen.
De anklaget meg også for å ha skilt Mr. Bingley fra Deres søster.
Det vil jeg ikke benekte og klandrer ikke meg selv for mine handlinger.
I Hertfordshire så jeg at Bingley beundret Deres søster.
På ballet på Netherfield begynte jeg å mistenke at det var alvor.
Hun lot til å verdsette hans oppmerksomhet-
- men hennes følelser for ham virket ikke sterke.
Hun lot ikke til å ha lett for å bli forelsket.
Ufordragelig antagelse!
Min oppfatning av henne ble grunnlagt på faktiske iakttakelser.
De to herrene har vært her for å ta farvel!
Mr. Darcy gikk øyeblikkelig, men obersten ventet i en halvtime.
- Og nå har de reist herfra! - Det tapet kan vi leve med!
Når det gjelder giftermålet... Dere families sosiale stilling-
- betydde lite sammenlignet med Deres mors og søstres manglende vett.
Det samme gjaldt iblant også deres far.
Takk, barnet mitt. Nå holder det.
Det blir et fint giftermål!
Det gjør det lettere for de yngre pikene å møte rike menn!
Dagen etter reiste min venn til London.
Jeg forklarte hvor uklokt det ville vært å gifte seg med Deres søster.
Han var ikke vanskelig å overbevise. Jeg klandrer ikke meg selv for dette.
Da De tilintetgjorde hennes håp om lykke? Avskyelige menneske!
Det er bare én ting jeg ikke kan tenke på med tilfredsstillelse.
Jeg hemmeligholdt at hun var i byen.
Kanskje var det galt å tie.
Det skjedde i den beste hensikt. Jeg har ingen flere beklagelser å tilby.
Uutholdelig!
- Lizzy! - Vi blir forsinket, Charlotte!
Hvor mange ganger er vi blitt bedt hit mens De har vært hos oss?
- Det kan være hele ti invitasjoner! - Elleve, med denne her.
De har virkelig blitt behandlet med en fantastisk velvillighet.
Eller hva, miss Elizabeth?
Ingen kan påstå noe annet!
Dette blir siste gang under Deres besøk.
Hvordan skal jeg holde ut tapet av lady Catherines selskap?
Det føles selvsagt hardt.
Det forstår jeg så godt, min unge slektning.
Begge herrene er virkelig fine. Og de er så knyttet til meg.
De var bedrøvet over å måtte reise, men det er de alltid.
Obersten holdt motet oppe, men Darcy lot til å ta avskjeden hardt.
Hans kjærlighet til Rosings vokser sannelig!
Så stille De er i dag, miss Bennet.
De har knapt ytret et ord. Er De så nedstemt?
- Nei, overhodet ikke... - Det er klart! De skal jo også reise.
Hvem ville ikke bli nedstemt av å tvinges til å forlate Rosings...
Skriv og be om å få bli. Deres mor klarer seg nok et par uker til.
Ja, men ikke min far.
Han skrev og ba meg komme hjem. Vi reiser på fredag, som planlagt.
Deres far klarer seg nok uten Dem.
Fedre bryr seg lite om døtrene sine.
Hvis De blir en hel måned til-
- kan jeg ta Dem med til London i min barouch.
To unge damer kan ikke reise med postvognen uten selskap.
Det ville vært høyst upassende.
Jeg er nøye med slike ting.
En av onkels tjenere henter oss.
Jaså... Deres onkel. Holder han seg med kammertjener?
Fint at han tenkte på det. Hvor bytter dere hester?
I Bromley. Hils fra meg på verts- huset, så får dere god betjening.
Så snilt av Deres nåde.
Vi skylder en stor takk for Deres nådes vennlige omtanke.
Men dette er ekstremt irriterende. Det gjør meg virkelig forarget!
Koffertene ble jo båret ut før frokost.
Lady Catherine var så bestemt angående hvordan man skulle pakke.
Nå må jeg begynne om igjen fra begynnelsen.
Det er dine kjoler. Du pakker som du vil.
Lady Catherine får ikke vite noe.
Nå har De mye å fortelle Deres far og mor.
- Ja, så mye vennlighet. - Fra lady Catherine de Bourgh.
Nå har De selv fått se hvilket lykkelig liv vi lever.
Noe slikt som vår omgang på Rosings er virkelig få forunt.
Nå innser De kanskje at Deres venn har gjort et fordelaktig parti.
Kanskje bedre enn...
- Det er best å tie om den saken. - De er en fin mann.
Av hele mitt hjerte ønsker jeg Dem samme ekteskapelige lykke.
Min kjære og jeg tenker likt.
Det virker som om vi var skapt for hverandre.
Det føles som vi kom nettopp, og hvor mye har ikke skjedd siden det!
- Veldig mye... - Middag ni ganger på Rosings!
Så mye jeg må fortelle!
Så mye jeg må holde munn om.
Jeg brenner av kjærlighet til Dem.
Så overrasket dere så ut! Dere ventet vel ikke at vi skulle møte dere?
Er det ikke fint? Skinke, flesk, salater og alt mulig godt!
Du må låne oss penger, for vi har brukt opp våre.
- Jeg kjøpte denne. - Er den ikke gyselig, Lizzy?
- Svært stygg. Hvorfor kjøpte du den? - Det fantes styggere i butikken.
Jeg skal prøve å piffe den opp når jeg kommer hjem.
Det spiller ingen rolle, regimentet flyttes til Brighton over sommeren.
- Pappa vil ikke reise dit med oss. - Det gleder meg.
- Vil ikke du reise til Brighton? - Nei.
Det vil hun det, så, når vi forteller nyheten om en viss person.
- Skal vi si det? - Ja, så får vi se om hun rødmer.
Dere kan gå. Vi roper hvis vi vil noe.
Wickham skal ikke gifte seg.
Mary King har flyttet til Liverpool. Wickham er reddet!
Mary King er reddet.
- Var de så knyttet til hverandre? - Han brydde seg ikke om henne.
Hvem bryr seg om en slik fregnete liten sak?
Jeg vet at du synes like dårlig om henne som jeg.
Så morsomt vi skal ha det på hjemreisen!
- Du ødelegger hatteesken min, Kitty! - Du burde lagt den på taket.
- Det er bare fordi du hopper rundt! - Det er du som hopper!
Fridde Mr. Darcy? Jeg kan knapt tro at det er sant!
Skjønt hvem ville ikke beundre deg?
Men han virket alltid så streng, så kald...
Og så var han forelsket i deg hele tiden. Stakkars Mr. Darcy!
Jeg føler ingen medlidenhet. Han kommer snart over skuffelsen.
- Klandrer du meg for at jeg sa nei? - Nei, selvsagt ikke.
Men du klandrer meg for å ha snakket varmt om Wickham?
Du kunne ikke vite at han var så ondskapsfull.
Jeg kan ikke tro at Mr. Darcy ville funnet på en så fæl historie.
Hans egen søster var jo innblandet.
Det må være sant! Kanskje det har vært en misforståelse.
Nei, Jane! Du kan aldri gjøre dem begge uskyldige.
Kun én av dem kan være et godt menneske.
- Og jeg tror at det er Mr. Darcy. - Stakkars Mr. Darcy...
Stakkars Mr. Wickham! Han som utstråler en slik godhet.
En av dem er god tvers igjennom. Den andre er det bare på overflaten.
Da du leste brevet, kan du ikke ha tatt så lett på det som du gjør nå.
Nei, det gjorde jeg ikke.
Jeg var svært ulykkelig. Jeg ble usikker på min egen dømmekraft.
Og jeg hadde ingen Jane som kunne trøste meg. Jeg savnet deg sånn!
Jeg må be deg om et råd.
Skal vi la våre bekjente få vite hvordan Wickham egentlig er?
Det har vi neppe noen grunn til å gjøre. Hva synes du?
Vi får ikke gjøre det. Darcy har ikke gitt meg lov til å føre det videre.
Det berører jo også hans søster.
Forresten ville ingen tro oss.
Den allmenne motviljen mot Mr. Darcy er så sterk.
Jeg synes ikke at vi skal si noe om det akkurat nå.
Kanskje han angrer på det han har gjort og vil gjenopprette sitt ry.
Skulle ønske jeg kunne tro så godt om mennesker som du gjør.
Snakk med pappa om å reise til Brighton. Han hører jo på deg!
Du smigrer meg, Lydia. Men jeg vil ikke prøve å overtale ham.
Det er fint at regimentet flytter, slik at vi slipper dem.
- Hvordan kan du si noe sånt? - Det er svært enkelt.
Hvis et eneste kompani påvirker oss så mye, hvordan blir det i Brighton?
En hel forlegning med soldater...
Da jeg var ung, gråt jeg da oberst Millers tropper bega seg av gårde.
- Jeg var så ulykkelig! - Det er jeg også!
Og jeg!
Så, mine kjære. Dessverre har deres far bestemt seg for å være grusom.
Det stemmer. Det er leit at dere er ulykkelige, men jeg gir ikke etter.
Jeg er ikke ulykkelig. Brightons fornøyelsesliv er ingenting for meg.
Jeg foretrekker en bok.
- Mrs. Forster skal ta sjøbad. - Sjøbad ville jeg likt!
- Sjøbading ville gjort meg frisk. - Og likevel er jeg uberørt.
Jeg er glad du er hjemme igjen, Lizzy. Du også, Jane.
Jeg vil reise til Brighton!
Du er ikke lykkelig.
Det smerter meg å se det.
Det er bare det at jeg foretrekker Mr. Bingley framfor alle andre ennå.
Jeg tror faktisk at han...
Jeg tok feil. Det er alt. Jeg skal ikke tenke mer på ham.
Nå får det være nok...
Jeg skal bli meg selv igjen - som om jeg aldri hadde møtt ham.
Jeg lover at alt skal bli bra.
Jeg skal bli meg selv igjen. Jeg skal bli fullstendig fornøyd.
Lizzy, hva sier du om Janes triste skjebne?
Så vidt jeg forstår traff hun ikke Bingley i London.
Nå ja, han er henne likevel ikke verdig.
Og nå har hun mistet ham.
- Hvis han ikke vender tilbake hit. - Det er ikke sannsynlig, mamma.
Det er hans sak. Ingen vil at han skal komme.
Han tok dårlig vare på muligheten til å få datteren min.
Hun burde ikke tolerere det.
Når hun dør av sorg, får han angre!
Jaså, du sier at ekteparet Collins lever et bekvemt liv.
Håper det varer. Og så skal de ta over huset vårt når din far dør.
- De ser vel på det som sitt eget. - De sa ikke noe om det som jeg hørte.
Men ellers snakker de sikkert stadig om det!
Tenk at de nedlater seg til å ta imot en eiendom som ikke er deres.
Jeg ville skamme meg for å ta imot et fideikommiss på en slik måte!
Mamma! Lizzie!
Gjett hva som har skjedd!
Mrs. Forster har invitert meg til å bli med henne til Brighton.
Oberst Forster skal leie et hus til oss.
- Hvilken ære for deg! - Er det ikke urettferdig?
Hun kunne vel invitert meg også selv om vi ikke er bestevenninner!
Jeg er faktisk to år eldre!
Jeg skal kjøpe en gave til henne.
Mrs. Forster synes jo best om meg!
Pappa har ikke gitt deg lov til å dra, det vil han ikke gjøre heller.
Han kan ikke si nei. Det er jo oberstens kone som har invitert meg!
Jeg må kjøpe nye klær. Det blir fest hver kveld!
Så klart at du får. Du må jo ikke skjemme deg ut foran alle offiserene.
Alle offiserene...
Jeg forstår at du er bekymret.
Lydia kommer ikke til å roe seg ned hvis hun ikke kommer ut blant folk.
Nå får hun mulighet til det, til svært små kostnader for familien.
Hvis du forsto hvilke følger Lydias taktløse oppførsel har fått for oss-
-ville du se annerledes på saken.
Har hun skremt bort dine kavalerer?
Slike følsomme herrer er ingen tap.
Du tar feil! Jeg har ikke lidt noen slike tap.
Jeg klager ikke for egen del.
Familiens gode navn skades av Lydias ustyrlige oppførsel.
Hvis du ikke snart tar deg bryet med å dempe henne, kan det bli for sent.
Hun er en utstudert flørtete skapning som gjør familien sin til latter!
Du vet at Kitty følger Lydias eksempel i alt.
De kommer til å bli foraktet av alle.
Og deres søstre får lide for deres skyld.
Ikke bekymre deg, min kjære.
Alle som blir kjent med deg og Jane, respekterer dere.
Og det kommer man til å gjøre, selv om dere har tre fjollete søstre.
Vi får ingen ro på Longbourn om Lydia ikke får reise til Brighton.
Oberst Forster er forstandig.
Og hun er for fattig til at en lykkejeger skulle velge henne.
Glem dette nå. Dette kommer nok til å gå bra.
Vi sørger over at dere skal forlate Meryton.
Men vi er så takknemlige for det dere gjør for vår kjære Lydia.
Mrs. Forster later ikke til å klare seg uten henne.
Bare se på dem. Gud vet hva de snakker om.
Alt for å gjøre dem lykkelige. Ikke sant, Wickham?
Jeg istemmer, sir.
- En dame kommer jeg til å savne. - Man får prøve å holde ut.
Jeg skal også ut og reise.
Vi kan sikkert trøste oss med fornøyelser - på hver vår måte.
Kanskje det... Hvordan var Rosings?
Oberst Fitzwilliam og Mr. Darcy var der. Kjenner De obersten?
Jeg... kjente ham for lenge siden. Meget høvisk mann.
- Hva syntes De? - Jeg likte ham meget godt.
Hans manerer er svært forskjellige fra hans søskenbarns.
Men jeg synes at Mr. Darcy blir bedre ved nærmere bekjentskap.
På hvilken måte? Har han muligens blitt høfligere?
- Ikke fundamentalt forandret vel? - Nei, på vesentlige punkter er han...
...som han alltid har vært.
Jeg mener ikke at hans sinn eller væremåte har forbedret seg.
Det er nok bare slik at jeg har blitt bedre kjent med ham.
- Jeg forstår. - Wickham...
Kom hit.
Til Deres tjeneste.
Bare gå. Jeg vil ikke at De skal komme tilbake.
- Adjø pappa, adjø mamma! - Vi vil savne deg sånn, Lydia!
Jeg skal skrive brev hver dag og gjøre dere misunnelige.
Jeg blir ikke misunnelig.
Nå må jeg dra.
Jeg skal lete etter friere til dere.
- Tenk om jeg hadde brukket nakken. - Skulle ønske du hadde gjort det.
Min kjære pike... Hygg deg ordentlig nå.
Ikke tenk på det, Kitty. Du har nok kommet over det om et år eller to.
Om noen spør etter meg, er jeg på biblioteket og vil ikke forstyrres.
Så trette dere må være!
Jeg tror dere har vokst. Kom inn nå.
Så søt og rolig hun er!
Lizzy...
Vi har dårlige nyheter. Men ikke altfor smertefulle, håper jeg.
Jeg har ikke tid til å reise helt til sjødistriktet.
Vi må nøye oss med Derbyshire.
- Derbyshire har mange gode sider. - Det er det aller fineste grevskapet!
Chatsworth er like fint som Blenheim.
De sørlige grevskapene har intet som kan sammenlignes med fjelltoppene.
Natur og kultur i harmoni...
Og alt samlet i ett perfekt grevskap.
- Jeg er enig. Jeg vokste opp her. - Hvor da?
I Lambton - en liten by som bare betyr noe for dem som har bodd der.
Det er det beste stedet i verden!
- Da kommer jeg til å bli lykkelig nå! - En interessant by, av flere grunner.
Den ligger en mil fra Pemberley. Godset har betydd mye for byen.
Men verken jeg eller mine bekjente hadde gleden av å omgås med familien.
Vi vanket i helt andre kretser.
Treff! Meget bra, sir.
- Nok, sir? - Ja takk, Baines.
- Kommer De tilbake i morgen, sir? - Nei, jeg har et ærend nordover.
- Da sier jeg adjø, sir. - Adjø, Baines.
Jeg skal gå seirende ut av kampen!
Vær forsiktig!
Hva skal jeg si til din far om du faller?
Så vakkert!
- Tusen takk, Hanna. - Vær så god, sir.
Jeg kunne blitt i Derbyshire i hele mitt liv!
Skal vi besøke Pemberley i morgen?
Det ligger nesten på reiseveien vår.
- Vil du gjerne dra dit, tante? - Jeg trodde du ville det.
Du vet vel at Wickham tilbrakte hele sin ungdom der?
Det ville føles så pinlig å komme dit uten invitasjon.
Det hadde vi ikke på Blenheim heller!
Jeg snakker ikke bare om et fint hus med vakre møbler.
Parken og skogene er herlige!
- Hvor langt er det til Pemberley? - Under en mil, sir.
- Er ikke omgivelsene fine der? - Finere fins ikke.
Min bror er gartner der.
- Er familien her om sommeren? - Nei.
Vi kan kanskje dra dit tross alt.
Har du sett skogholt så du er fornøyd nå, Lizzy?
Jeg ante ikke at godset var så stort.
Tror dere vi rekker å se huset før det blir mørkt?
Der!
Stans vognen!
Man kunne ofre mye for å bli herskerinne der.
Hun må holde ut en god del, etter hva man hører...
Det blir nok ikke noen vi kjenner.
- Hva sier du om huset? - Det er veldig fint.
Jeg har nok aldri sett et hus med en så fin beliggenhet.
- Jeg liker det virkelig. - Kjør videre!
Synd at eieren er så hovmodig og utrivelig.
Ja, det er virkelig synd.
Er det slik at godsets skjønnhet gjør eieren litt mindre motbydelig?
Ja, kanskje det...
Men veldig lite i så fall.
Skal vi be husholdersken om å få ta en titt?
Der pleide Mrs. Darcy å skrive brev.
Det var yndlingsrommet hennes.
Dette er musikkrommet.
- Henrivende! - Hvilket fantastisk rom!
Fra vinduet er det fin utsikt over sjøen.
Se på dette!
Det kunne blitt mitt.
Pianoet kom i dag, som en gave fra min husbond til miss Georgiana.
- Deres husbond er vel bortreist? - Ja, men han kommer hit i morgen.
Han kommer med et stort selskap venner, og med miss Georgiana.
- Portrettet ble malt tidligere i år. - Hun er en veldig vakker ung dame!
Den vakreste som fins!
Og så velutdannet, hun spiller og synger dagen lang.
Se på dette bildet!
Han virker så kjent.
Mener du det bildet? Sønnen av den tidligere forvalteren Mr. Wickham.
Han er i hæren nå. Men han lever et ytterst utsvevende liv nå.
Det er min husbond, og det er stor portrettlikhet.
Pent ansikt. Likner det ham, Lizzy?
- Kjenner den unge damen ham? - Ja, en smule.
- Han er en stilig mann, ikke sant? - Ja, veldig stilig.
Jeg vet ingen annen som er så stilig, eller så god.
Han ytrer aldri et vondt ord, og jeg har kjent ham i hele hans liv.
Men jeg har merket at godmodige barn alltid blir godmodige voksne.
Hans far var en fortreffelig mann.
Og sønnen kommer til å bli nøyaktig likedan.
Spør hvem som helst på godset.
Det sies at han er hovmodig, bare fordi han ikke plaprer som andre.
Det finnes et større portrett i galleriet ovenpå.
Denne veien, sir.
Det stemmer ikke med hans behandling av Wickham.
- Vi er kanskje ført bak lyset. - Det er neppe sannsynlig.
Der!
- Vil De ri, sir? - Nei, ta hesten til stallen.
Mr. Darcy...
Miss Bennet?
Jeg ventet ikke å møte Dem.
- Vi hørte at familien var bortreist. - Jeg returnerte en dag tidligere.
- Er alt bra med foreldrene Deres? - Ja, de har det bra, takk.
Det var fint å høre.
- Hvor lenge har De vært i trakten? - Bare i to dager, sir.
- Hvor bor De? - På vertshuset i Lambton.
Jeg kom hit nå nettopp.
Er alt bra med Deres foreldre... og søstre?
Alle sammen har det utmerket, sir.
Unnskyld meg.
- Godseieren selv, antar jeg. - Og like stilig som på portrettet.
Vi må begi oss av gårde øyeblikkelig!
Vi skulle aldri dratt hit! Hva vil han tro om meg?
- Var han sint? Hva sa han? - Ingenting av verdi.
De tenker vel ikke å dra Deres vei?
Jo, vi må nok det, sir.
De er vel ikke misfornøyd med Pemberley?
Nei, overhodet ikke.
- Liker De det? - Veldig godt. Det gjør vel alle?
Men De pleier ikke å sløse med ros, derfor er det verdt desto mer.
Vil De gjøre meg den ære å presentere meg for Deres venner?
Mr. og Mrs. Edward Gardiner. Mr. Darcy.
Mrs. Gardiner er tanten min. Min søster bodde hos dem i London.
- Overnatter dere i Lambton? - Ja, sir. Jeg vokste opp der.
Som gutt pleide jeg å løpe til Lambton under kastanjesesongen.
- Jeg husker spesielt et fint tre. - Ved smia?
Nettopp.
- Liker De fisking, Mr. Gardiner? - Ja visst, sir!
Da må De komme hit og fiske ørret i bekken og karpe i innsjøen.
Jeg kan vise Dem de beste stedene. Vi kan gå ned dit nå.
Følg etter oss til innsjøen!
Jeg skal vise dere et sted...
Er han den arrogante Darcy? Han er jo så naturlig og vennlig.
Jeg forstår ikke hva som har forårsaket forvandlingen.
Aner du ikke det?
Vi ventet ikke at De skulle komme hit.
Vi kunne ikke drømme om å trenge oss på.
De skulle jo ikke komme i dag.
De trenger ikke unnskylde Dem.
Jeg måtte møte forvalteren, så jeg red før det øvrige selskapet.
De kommer hit i morgen.
Blant dem finnes noen som regner seg til Deres bekjente.
Mr. Bingley og hans søstre.
Det er også en annen person i selskapet som vil lære Dem å kjenne.
Tillater De...?
Får jeg presentere min søster for Dem under Deres opphold i Lambton?
Det ville vært veldig hyggelig å treffe henne.
Jeg håper vi møtes igjen snart.
Adjø, Mr. og Mrs. Gardiner.
Adjø, miss Bennet.
Tekst: May-Hilde Hoelstad www.sdimedia.com